Mads Skjern, som startede sin manufaktur-forretning i 1929, -
- har udvidet, og hans konfektions- fabrik går strygende.
Han har købt herskabsvilla ved fjorden -
- og bygger butikshus over for bankdirektør Varnæs' bolig.
Maude og Hans Christian har samlet stumperne af deres ægteskab -
- på en rejse til Paris, hvor de har fået nye, livlige venner.
Og de har lagt sig datteren Helle til.
Det vækker ingen glæde hos de to store børn.
Regitze må levere en hundehvalp tilbage, -
- fordi der kommer en baby i huset.
Elisabeth Friis tænker på at forlade Korsbæk, -
- efter at Kristen Skjern har giftet sig med lben Skjold Hansen.
Kristen prøver at overtale Elisabeth til at blive i byen.
Og doktor Hansen opfordrer hende til -
- at søge organist- embedet ved Korsbæk Kirke.
Ved Ingeborg Skjerns mellemkomst falder valget på Elisabeth, -
- der så vælger at blive i byen.
Jørgen Varnæs' veninde Gitte Graa har bosat sig i Schweiz, -
- men har skaffet Jørgen en stilling på Graas Væverier.
Da Mads Skjern overtager kontrollen over bestyrelsen, -
- tror familien Varnæs, at Jørgen vil miste sit job.
Men Jørgen får lov at blive på Mads' betingelser.
Den britiske premierminister Neville Chamberlain -
- vendte hjem fra München -
- efter sit møde med den tyske rigskansler Adolf Hitler.
Her til morgen havde jeg endnu en samtale med hr. Hitler.
Her er det stykke papir, som bærer hans og mit navn.
Vi besluttede i går aftes, -
- at vore to folk aldrig mere skal gå i krig mod hinanden.
Gudrun, jeg vil godt tale med dig.
- Skal fruen ikke i forretningen? - Næ...Hvor er Erik?
Han leger inde hos naboen.
Skal vi sætte os?
- Det går jo godt med Terese. - Ja, hun er flink til at koge.
Dengang vi flyttede herud, tænkte jeg, at du ikke skulle med.
Hvorfor?
Du havde været her i 7 år...Det er længe.
Jeg har været så glad for at være her.
Og vi har været glade for dig, Gudrun.
Det var også godt, du var med i begyndelsen.
Må jeg ikke...? Jeg vil jo gerne blive her.
Hvor gammel er du nu?
23...Jeg var 15, da jeg kom.
Har du aldrig tænkt på at være noget andet?
Jo, men hvordan?
Gudrun, kunne du tænke dig at komme i forretningen?
- Hele tiden? - Ja, lære faget.
- Gå på handelsskole. - Jo, selvfølgelig, men...
Jeg vil savne Dem og Erik.
- Og jeg har ikke sparet nok op. - Du kan bo her.
- Jeg kan ikke være til hjælp. - Det skal du heller ikke.
- Terese kan ikke klare det selv. - Nej...
- De vil da ikke selv? - Jeg søger en ny stuepige.
Tak, fru Skjern.
Du skal have den chance, jeg gerne ville have haft.
- Hvad siger hr. Skjern? - Det synes han, er en god idé.
Det er værre med mig. Jeg skal sidde til stads.
De skal nok være som de andre fruer.
Det forbyde Gud.
Ja, jeg kigger på det. Hold tilbudet så længe.
Kom ind... De får besked i eftermiddag.
Ja, hr. Vinter?
Anker ringede fra konfektions-fabrikken.
Metervarerne fra klædefabrikken på Østerbro er ikke kommet frem.
- Har Anker ikke rykket? - Jo, for 4 dage siden.
- Hvad siger Jørgen Varnæs? - Ham kan Anker ikke få fat på.
- Få fat i Jørgen Varnæs. - Ja.
Hvis der er vrøvl, så stil ham ind til mig.
Vi kan ikke have dit sutte-kogeri her om formiddagen.
Helle skal have mad.
De flasker skulle have været kogt.
Du kom for sent ud af fjerene.
Jeg skal sove i børneværelset. Den unge skriger ustandselig.
Fruen kunne vel også tage hende en gang imellem.
Fruen må have sin søvn. Hun er 20 år ældre end du.
Det kunne de selv have tænkt på.
- Hvad mener du? - Børn i den alder!
Pas dig selv. Og få gryden med sutterne af.
Ja, kom ind.
- Hvad sagde Jørgen Varnæs? - Han var der ikke.
Han er taget på juleferie.
Juleferie..? Vi skriver den 12. december.
- Hvor er han? - I Schweiz.
Kald ham hjem. Juleferie!
- Hr. Vinter... - Ja?
Lad ham blive.
- Men metervarerne? - Det ordner vi selv.
- For resten, hr. Vinter... - Ja?
Der var noget, jeg gerne ville sige til Dem.
- Jeg har planer med Dem. - De har nævnt det, hr. Skjern.
Vi har forgrenet os.
Jeg vil godt bruge Dem et andet sted.
De kan altid regne med mig.
Også til et arbejde uden for Korsbæk?
Selvfølgelig.
- De har Deres mor her, men ellers? - Jeg er jo fløjet fra reden.
- De er stadig en fri mand? - Joh...ja.
Tag bilen og kør ind på Østerbro Klædefabrik -
- og ordn de metervarer.
Hvis der er indvendinger, så henvend Dem til direktør Manberg.
Han skal ganske vist gå af om nogle måneder.
Og Jørgen Varnæs?
Han kan blive siddende i Schweiz.
- Hvordan går det med Helle? - Hun sover.
Ja, hun er en værre én.
Esther, vi vil gerne have rene tallerkener til det varme.
En ung pige skulle vide, hvor uklædeligt det er at være sur.
- Men du ser strålende ud. - Det hjælper at få sin nattesøvn.
- Skreg de andre så meget? - Dengang havde vi Elisabeth.
- Og Laura var yngre. - Det var vi jo alle.
- Har Regitze overgivet sig? - Hun er i hvert fald ikke næsvis.
Men hun nægter at tage sig af Helle, når Esther har fri.
Nej tak, jeg skal i banken.
Der er kort fra Jørgen. Han er i Schweiz.
- Hvad laver han dér? - Juleferie med Gitte.
Juleferie..?
Er det ikke at tage forskud på julens glæder?
Det kan man åbenbart i forretnings-verdenen.
Mon?
- Er lben derinde? - Fruen sidder i stuen.
Værsgo.
- Vil du med nu? - Ikke før efter frokost.
Slå dig ned.
- Smør dig en klemme. - Det orker jeg ikke.
Så lad...Yrsa.
Nu hedder hun Valborg.
Så lad Valborg... Så vi kan få os en ordentlig tur.
Kristen bliver sur.
Kan han ikke spise sin frokost selv?
Han har en idé om, at jeg skal sidde der.
Det har jeg vænnet Egon af med.
- Men den slags tager sin tid. - Foreløbig har jeg brugt et par år.
Hvorfor giftede du dig?
Hvorfor giftede d u dig?
Jeg var gravid. Det var du ikke.
- Vorherre bevares. - Du var helt vild med ham.
Hvis bare han ikke ville lave mig om.
- Hvordan? - Til at ligne de andre madammer.
"Skal vi ikke sylte, lben?" Jeg får kryb over hele kroppen.
- "Du må lære at repræsentere." - Hvad mener han?
Arrangere middage og få blomster til at stritte.
Sidde og holde min kæft, når bankbestyrelsen er samlet.
Det slipper man for, når man er gift med en kørelærer.
- Gudskelov for Ingeborg. - Du sagde, hun hed Valborg.
- Ingeborg er min svigerinde. - Hende, der er gift med Skjern.
- Hun er god til sådan noget. - Til hvad?
Middage...Hun skal have bankbestyrelsen i aften.
- Skal du med? - Det er kun for herrer.
- Så har du fri? - Ja.
- Kan du ikke låne bilen? - Til hvad?
Der er julehalløj i 'Landsbyen' i Slagelse.
Er det ikke bare rødmossede bondekarle?
Vi fisker et par kandidater nede på sygehuset.
Nå, damerne er ved at stige til hest.
Vi skal jo først have frokost. Spiser du med, Jenny?
Næh, jeg tog mig en mellemmad.
Jennys mand kan godt få mad ned, selv om hun ikke er til stede.
- Jeg venter i ridehuset. - Jeg er der om 1/2 time.
Om jeg begriber, hvorfor du vælger hende som veninde.
- Hun rider også godt. - Du burde omgås andre.
- Hvem? - Nogen fra vores egen kreds.
- De er så urgamle. - Du kunne lære af dem.
- Hvad? - Hvordan man fører et hus.
Du har dog en husassistent.
Valborg er begyndt at knalde med dørene.
Det er en gåde, hvad du fik ud af at være i Hausfrau-lære i Tyskland.
Jeg lærte måske, at jeg ikke ville være Hausfrau.
- Hvorfor giftede du dig så? - Jeg giftede mig med dig.
Ikke med bankbestyrelsen og en bøtte brun sæbe.
Vi har hver vores opgave.
Du har selv valgt. Ingen har spurgt mig.
- Hvad er det, du vil? - Have en rideskole.
Jeg kan ikke have en kone, der er berider.
Det ville være finere, hvis jeg tæskede i orglet i Vor Frue!
Jeg har også glemt at sende dine skjorter på vaskeriet.
Hvilket betyder?
Du må købe dig en ny til middagen i aften.
Bed Valborg om at bringe min frokost ned i banken.
Gør det selv. Jeg går i ridehuset.
Huset og butikken... Begge dele går billigt.
Hvis det ikke skal slås for stort op, så klarer vi det nok.
Jeg starter forsigtigt.
Bolig på første sal og to små butiks-vinduer...
- Er min mand alene? - Mads Skjern er derinde.
Hans bror er derinde, så kan jeg godt klare det.
- Dav, Mads. - Goddag, lben.
Er der noget? Vi sidder og arbejder.
Hvor holder I middagen for bestyrelsen?
Hos os.
Jeg troede, det var på Postgaarden.
Hvorfor det?
Jeg kunne låne bilen, hvis du bare skulle om hjørnet.
Men det skal jeg ikke.
- Du kan køre med mig, Kristen. - Tak, Mads.
Hit med dem.
Der var gevinst.
- Vil De med? - Nej tak, jeg har mit arbejde.
Senere? Der er julehalløj i 'Landsbyen' i Slagelse.
- Jeg tror ikke... - Vi kører kl. 6.
- Ked af det er hun ikke. - Det kan De måske blive.
- Hvorfor det? - Hvis De opmuntrer hende.
Årh, hun keder sig bare.
Folk, der keder sig, kan være farlige.
Det kan De måske tale med om?
Værsgo.
- Det var ikke sådan ment. - Gå, de andre ser på os.
- De må ikke være vred. - Det er jeg heller ikke.
Vil De med i biografen i aften?
Sig nu ja.
Hr. Skjern sendte dig ind på fabrikken?
Efter han havde sagt det om de tanker, han havde med mig.
- Og direktøren skal gå af? - Ja, en gammel, men fin mand.
Det bliver ikke Jørgen Varnæs?
"Lad ham blive i Schweiz," sagde chefen.
Tænk, Arnold...og 32 år.
Det kommer der af at være dygtig og ikke binde sig.
- Havde du giftet dig med hende... - Det har jeg jo ikke.
Med den kone var du aldrig blevet direktør.
Hr. Skjern kan heller ikke lide hende.
Hun bliver aldrig en dame.
Jeg rejser jo fra byen, så går det vel over.
- Hvad er klokken? - Kvart i to.
Om jeg begriber, hvorfor hr. Schwann ikke er kommet hjem.
- Han er vel forsinket? - Han passer altid sine måltider.
Måske er han budt indenfor et eller andet sted.
Inkassatorer bliver aldrig budt indenfor.
Nu står maden i hvert fald til ham.
- Han er jo ikke noget spædbarn. - Næh, men en gammel mand.
Han har ikke været sig selv, siden han blev bidt af konsulens Bella.
Kom, mor, du skal også passe dit.
Kom så, Erik.
Erik, kom så.
Vi skal hjem. Vi skal have selskab.
Åh, den lille vildbasse. Han er ikke som den store, Daniel.
Han er nok mere faldet efter grisehandleren.
Åh, ja...To kaffe.
De skal først henvende Dem til sygehuset, fru Vinter.
Om hvad?
De bedes sætte Dem i forbindelse med afdeling B hurtigst muligt.
Det er om hr. Schwann.
Er han..?
Ja, han er død.
Han ringede på hos nogen på 3. sal i Jernbanegade.
Da de lukkede op, så lå han nede på 2. sal.
- Han var trillet. - Den vej skal vi jo alle.
Vel ikke ned ad trapperne?
Jeg må hen på hospitalet med hans papirer.
- Kan du tage de store børn kl. 6? - Vi lukker først kl. 8.
- Men så Ulla? - Jeg skal nok spørge hende.
Tak, farvel.
- Jeg hjælper med ungdomsholdet. - Godt.
Jeg kan alligevel ikke i aften.
- Hvad kan jeg tjene direktøren med? - En hvid skjorte, tak.
Har De ikke fortrudt? Vi bliver 4, hvis De tager med.
Skal kørelæreren med?
- Skal din mand med? - Vorherre bevares.
- Kom nu. - Hvis De synes...
Vi venter i bilen.
Godnat.
Jeg må også af sted.
Jeg hader, når alle går på samme tid.
Det har været en lang dag.
- Godnat, hr. baron. - Godnat.
Godnat, Mads.
Tak, fordi du ville huse os.
Hvad skal vi ellers bruge det store hus til?
Og Ingeborg kan lide det.
- Den misforstod Deres bror vist. - Det var ikke min mening.
Han har jo sådan en ung kone.
Ja, lben...En urolig sjæl.
- Hun falder vel til ro. - Ligesom jeg.
Du kan gøre Kristen en tjeneste ved at tale med lben.
Jeg taler tit med lben.
- Så kan du vel påvirke hende. - Til hvad?
Kristen har også brug for en kone, der kan repræsentere.
- Når han nu har valgt hende. - Hun må da kunne lære det.
Jeg laver ikke om på folk. Ikke engang på dig, Mads.
Der fik De den, Mads Skjern.
Ingeborg er god nok.
Hun er pragtfuld.
..der er nu fundet en halv snes grave.
Hvorfor ligger denne mand med hovedet i en forvreden stilling?
Vi kan se spor af kisten omkring ham.
Vi kan se sømmene i hjørnerne.
Der stikker en stor nagle ud.
Det er nok til mig.
Hallo...Hallo!
- Tak for smørrebrød, hr. Vinter. - Tak for hjælpen.
Hvad skulle vi have gjort uden Dem.
Jo, jeg har jo rede på, hvad de forskellige hold laver.
Og så netop i dag.
Ja, det var jo sørgeligt med hr. Schwann. Herregud...
Og så på en onsdag, hvor fru Violet har så mange aftenhold.
Farvel...
- Og tak. - Farvel, frk. Møhge.
- Mere kaffe? - Nej tak.
Hvorfor sidder du her? Du lovede at følge mig hjem.
- Hr. Schwann er død. - Gud!
Derfor behøver I ikke drikke gravøl.
Vi måtte tage danseskolen. Går du..?
Ja, jeg må hjem.
Så kan du jo godt følge mig hjem.
- Årh, de gamle er hjemme. - Jeg skal også videre.
- Kan vi ikke tage hjem til dig? - Ikke i aften.
Jeg vil gerne vide noget om den stilling.
Det er en stor stilling.
Hr. Skjern skal have en samtale, før den bliver ledig.
- Hvor er den stilling? - Det er ikke så vigtigt.
Det er det da...
Jeg kan ikke diskutere i den kulde.
Lad os gå ind i porten. Kom, Arnold.
Jeg vil jo gerne vide det, hvis vi skal flytte.
Du skal ikke med.
Hvorfor ikke, Arnold?
Fordi det er bedst, at du bliver her.
Før eller siden måtte det jo ende.
Og du er bedst tjent med, at det er slut.
- Jeg? - Nu må jeg gå.
Det er din mor og din modbydelige chef!
Ti stille, Agnete!
- Du må ikke, Arnold. - Hold op med det skrigeri!
Har han overfaldet Dem?
- Nej... - Vi diskuterede bare.
- Skal vi ikke følge Dem hjem? - Nej tak.
Og dét kalder ungdommen at diskutere.
- Jeg kunne være blevet anholdt. - Om forladelse, Arnold.
Se så at komme hjem. Du fryser ihjel.
- Det er også lige meget. - Kom nu.
Sætter du dig og holder mig i hånden?
Bare et øjeblik, Arnold.
Hvis du også synes, jeg skal have lungebetændelse.
Hvis du trøstede mig lidt, forstod jeg det bedre.
Det er også varmere sådan.
Giver du et lille kys?
Bare én gang.
Skal vi ikke gå tilbage og se? Man hører jo så meget.
Åh, Arnold..!
Det dér skulle meldes til politiet.
I butikken og ekspedere?
- Hvor får hun en ordentlig pige? - Det er ikke svært for fru Skjern.
- Se bare, hvad vi har fået. - Terese er god nok.
Det er ikke noget rigtigt herskab.
- Hvad er det, Laura? - Når de ikke mænger sig.
- Med hvem? - Med os.
Tænk, hvis fru Varnæs havde sagt:
"Agnes, vil De ikke i banken og lære noget?"
- Så havde du ikke dit eget. - På en anden måde.
Så serverede hun ikke for 11/2 kr. i timen.
Og har du tænkt dig at sidde i en bank og være gravid?
- Ja, så måtte du rejse. - Hvorfor det?
Der kommer kunder.
Hvorfor kunne Agnes så være gravid, -
- når hun slæbte fade for kunder, der kommer i banken?
Ja.
"Åh, lille fru Jensen."
"De kan godt servere, hvis De låner en kjole."
Jeg har vadet rundt i en model, der lignedeet cirkustelt.
Ja, men i en bank kan man ikke være så tyk.
Hvad så med de tykke mænd? Konsulen er endda i bestyrelsen.
Konsulen er en mand.
Frk. Mortensen ved kassen buler sgu også.
Frk. Mortensen, hun er... frøken.
Kvinder, tankens himmelflugt er ikke jeres sag.
Tom...Hvad med at lave lidt mere?
Nu skal jeg.
Nej, det her må skylles ned. Agnes, hent mig en bajer.
- Det der med himmel... - Himmelflugten, min elskede.
Det kommer måske, når mænd lærer at hente deres øller selv.
- Ivil jo så gerne. - Hvem har bildtdig dét ind?
Jeg melder 40.
3 pilsnere, Boldt.
De herrer finder det ikke upassende at hengive sig til kortspil, -
- samtidig med at Vor Frue ringer til jordefærd?
Livet skal jo gå videre.
Den trappegang, hvor han faldt ned. Den har jeg malet.
- Det er vist længe siden. - I 1922, da huset var nyt.
Det var i 3 etager. Vi kaldte det 'skyskraberen'.
Det antydes, at fru Violet skal arve.
- Hvis der er noget. - Han arvede da en onkel.
Den 'gås' fik Arnesen plukket til skindet.
Tak for deltagelsen.
Mor ville absolut med. Hun har jo så få adspredelser.
- Hvem var de mennesker? - Dem, hvor han faldt ned.
Det var også det mindste, de kunne gøre.
- Hvor er alle fruerne? - Konsulen sendte da en krans.
Det var også hans hund, der bed ham.
Hvor var det pænt af Dem at komme helt fra København.
Det ville have glædet hr. Schwann.
- De spillede smukt, frk. Friis. - Mange tak, fru Violet.
- Nå, det er dig. - Ja, jeg er hjemme.
Far er ikke rask.
- At hun vover at vise sig! - Nu går vi hjem. Kom.
Jeg skal tilbage til arbejdet.
Frk. Jørgensen er blevet corsetiere for 'Spirella'.
Gratulerer. Et velrenommeret firma.
Med varer af højeste kvalitet for den kræsne kundekreds.
Er det endelig forbi med Arnold og det pigebarn?
Ja, Arnold fik taget sig sammen.
Og den store stilling... Hvor er så det?
Det er en hemmelighed, Inger.
- Hvorfor det? - Det kan først ordnes efter nytår.
Ja.
- Så er Jørgen Varnæs kommet. - Ja.
- Værsgo, hr. overretssagfører. - Tak.
- Goddag. - De er vendt hjem fra juleferie?
- Jeg kom i går. - Vi skriver også kun 8. januar.
Rejsen hjem tager også tid.
Det er sundt med en rejse sydpå. De skal måske senere?
Måske min kone og børnene, men ikke jeg.
Arbejdet løber jo ingen steder.
Men jeg har jo ikke så meget at se til som De.
Det har jeg forstået efter samtaler med direktør Manberg.
Jeg har også udvekslet dette synspunkt -
- med familien Graas repræsentant i bestyrelsen.
- Højesteretssagfører Øster? - Ja.
Alle parter vil være bedst tjent med en anden ordning.
- Og dét skal sige? - De er jo en fri fugl.
De vil gerne komme og gå efter Deres temperament.
Derfor vil vi foreslå, at De arbejder på et friere grundlag.
Hvordan?
At De udelukkende tager Dem af anliggender, -
- der berøres af lovgivningen.
- Det er jo også mit speciale. - Netop.
De vil blive honoreret fra sag til sag efter regning.
Baseret på gældende priser for juridisk assistance.
Så meget arbejde er der jo heller ikke.
Hvis min faste gage bortfalder... Er det dét, De mener?
Ja, det bliver et problem. For Dem.
Men tiderne er ikke til store gager, -
- hvor der ikke er tilstrækkeligt med arbejde.
- Men det kan man ikke leve af. - Det er der mange, der må.
Men det evner De nok ikke, og det forstår jeg.
Derfor tilbyder jeg Dem lignende opgaver for mine foretagender.
Konfektions-fabrikken, Skjerns Magasiner...
Magasin-er?
Jeg vil udvide med flere forretninger.
De skal ordne sager med valutacentralen, kontrakter...
Den slags jeg ikke kan bebyrde højesteretssagfører Øster med.
Javel ja.
De kan tænke over det.
Men du kan arbejde for ham?
Ja, men jeg kan kun tjene det halve.
- Og hvad er det halve? - 5-600 kr.
Det kan jeg ikke leve af.
Hr. Stein har 550 kr. om måneden.
Og han har altid passet sit arbejde.
Modsat mig?
Ja, du rejser bort i flere uger, når du arbejder for Mads Skjern!
Jeg regnede med, at familien Graa havde et ord at skulle have sagt.
Vi mødte dem i Schweiz, og de sagde ikke et ord.
De har folk til at holde orden på formuen herhjemme.
- Til det beskidte arbejde? - Ja.
- Vil du have? - Nej.
- Hvad vil du have, jeg skal gøre? - Jeg?
Hvornår har du sidst taget imod råd fra mig?
Kan banken ikke skaffe mig noget?
Du kan ikke leve af at arbejde for banken.
Skjold Hansen har vore forretninger.
- Måske vil han afstå dem. - Ikke uden at få noget igen.
Banken må være uden betydning for ham, især nu.
Derfor kan du ikke leve af at være jurist for Korsbæk Bank.
Men oven i det andet?
Mads Skjern vil ikke bruge en jurist, der arbejder for Korsbæk Bank.
De to foretagender har ingenting med hinanden at gøre.
Desværre... var jeg lige ved at sige.
Kan du ikke tale med Skjold Hansen?
Du kender ikke til forholdene i Korsbæk.
- Jeg er da født her. - Det er længe siden, selv om...
Selv om hvad?
Selv om man skulle tro, du var født i går!
- Fik du beskeden om apoteket? - Ja.
- Hvad er der i vejen med Daniel? - Doktor Hansen har været her.
Vi skulle ikke have ladet ham gå i skole i morges.
Nå, jeg troede, han var bange for lærer Andersen.
Det er lærer Andersens skyld, at drengen har 39,8.
- Har han smittet ham? - Nej.
I går på årets koldeste dag smed han ham ud i tysktimen.
Han stod i en iskold korridor.
- Har du det fra Daniel? - Ja, og fra Henrik.
Lærer Andersen forfølger Daniel.
- Jeg kan tænke mig hvorfor. - Såh?
Var det ikke ham, der ville være organist?
Åh, jo.
De bliver færdig til sommer. Hvor gammel er De så, fru Hachel?
Jeg bliver 34.
Det er Dem magtpåliggende at få arbejde her i byen?
Ja, min far har det ikke så godt. Og så har jeg selv gået på skolen.
Der er ikke noget i øjeblikket, men nu har jeg Deres adresse.
Hvis jeg må forhøre mig igen?
- Held og lykke med eksamenen. - Tak.
- Hm... - Åh, direktør Skjern.
Hvad kan jeg gøre for Dem?
Hvor længe skal lærer Andersen forblive på Deres skole?
Kunne frk. Mikkelsen ikke love noget?
Jeg måtte spørge igen.
Måske Hans Christian kan sige et par ord til frk. Mikkelsen.
- Der kan ske så meget. - Du skal nok få et eller andet.
- Du er bare træt af at læse. - Det er ikke det.
Det er...
Hvad, Vicki..?
Tak, Esther.
- Hvad er der, Vicki? - Jeg tror, han er død.
Franco er på vej ind i Madrid.
Det ville vi have hørt. Han er jo berømt.
Det hører man ikke, når der er krig.
Ingen har hørt noget til ham i flere måneder.
Bare jeg vidste, hvad hun brølede for.
Herskabets forhold rager ikke dig.
Der sidder altid én og vræler.
Er det ikke en gæst, så er det fruen.
Nu tuder Helle. Dét sorterer under dig.
Snak, Illona, den samtale kan vi føre på vejen hjem.
Det drejer sig om skolen, derfor taler vi her.
Så fat dig i korthed. Jeg har overtøj på.
I yderste korthed. Du må høre op.
Hvorfor?
Det er ikke første gang, der er klaget over dig, Frederik.
Fordi de pylrede forældre ikke lader skolen opdrage deres unger.
I Kommuneskolen var der ikke den blødsødne tone.
Spar mig for dine minder, Frederik.
Det er slut.
Hvad er slut?
Du kan ikke undervise her længere.
Du har jo også din pension.
Du har også din egen lejlighed.
Der kan du opholde dig i fremtiden.
Frk. Svendsen har klaget over din tone.
Skal din husholderske bestemme, hvem der opholder sig i dit hjem?
Kom ind.
- Undskyld, jeg vidste ikke... - Kom bare indenfor.
- Det er protokollen, ikke? - Jo.
Det her varer kun 5 minutter.
Det er ham! Jeg har set, hvordan I smisker.
Spar dine insinuationer, Frederik. Du kan kun takke dig selv.
Du vil fortryde din hjerteløshed, Illona.
La grand-mere...le pere.
- La mere...le fils...la fille. - La fille.
Et le bébé.
- Que fait le grand-pere? - Que fait le grand-pere?
Hvad i alverden er dét?
Jeg prøver på at lære fransk.
- Kan det læres på den måde? - Det påstås.
- Daniel har det bedre. - Også jeg.
- Jeg fik talt med frk. Mikkelsen. - Hvad sagde hun?
At lærer Andersen vil blive fjernet.
- Du var ikke for hård? - Nej.
Hallo?
Ja, goddag. De taler med fru Skjern.
Jo, min mand er kommet hjem. Et øjeblik.
Mads, det er til dig.
Ja?
Goddag, bankdirektør Varnæs.
Ja, hvis det kan blive her inden for længe.
Med det samme? Gerne. Farvel.
- Det er bankdirektør Varnæs. - Goddag.
- Kommer jeg til ulejlighed? - Nej, nej.
- Jeg søgte Dem på kontoret. - Jeg gik tidligt hjem.
Vi skal være til middag på Brydesø om et par timer.
- Vil De ikke sidde? - Tak.
Her var jeg til fester som dreng.
Det mindedes Deres broder også, da han var her.
Det er på grund af ham, jeg er kommet.
- En cigar? - Tak.
Et glas sherry?
Ja tak. Hvis De selv skal...
Vi har jo tilbudt Deres bror en anden ordning.
Ja.
Tak.
Det er vanskeligt for mig.
De undskylder nok mig. Men vi skal som sagt ud.
Vi har jo ikke talt sammen i mange år.
Næh, hidtil har vi ikke haft så meget at tale om.
- Dengang De kom til byen... - Ja, da mødtes vi et par gange.
- Da var det måske min fejl. - At..?
At jeg undervurderede Dem.
Som De kan se, så gik det alligevel.
Det var måske gået os anderledes, hvis...
- De forstår, hvad jeg mener? - Ja.
- Men det var Deres bror... - Ja.
Blod er jo tykkere end vand.
Måske er det ikke uden egen skyld...
De har indvendinger imod, at han arbejder for mig?
Nej, direktør Skjern.
- Men... - Ja?
Min bror deponerede sin bestalling -
- i håb om at blive direktør på Deres fabrikker.
- Det var måske lidt overilet. - Det er vi ikke uenige om.
Han har solgt sin sagfører- praksis i København.
Men han kunne begynde her måske.
Der er en del sagførere her i Korsbæk.
Jo, men hvis han fik et rimeligt grundlag.
Jeg har tilbudt ham, så meget jeg kan.
Kunne De gå med til, -
- at han også ydede Korsbæk Bank advokat-bistand?
Korsbæk Bank?
Jeg forstår, hvis De siger, det er udelukket.
Er det ikke Skjold Hansen, der varetager de forretninger?
For ham er det kun småpenge.
- Som for Deres bror. - Jo, men sammenlagt.
Det er nok for meget forlangt af Dem.
Hvis det kun drejer sig om juridisk bistand...
Hvorfor skulle det ikke kunne lade sig gøre?
Det mener De?
Forudsat jeg kan regne med Jørgen Varnæs' loyalitet.
Ellers... Ja, det kan De godt se?
Ja.
Jeg troede, du havde Hans Christian med?
Han skulle til et møde først. Han må snart være her...
- Vil du have sådan én? - Nej tak.
- Gitte blev i Schweiz? - Ja, indtil videre.
Laura har hentet erantis i haven.
Haven...Der er ellers røget en ordentlig bid.
Den var så stor. Og vi ser ikke byggeriet, når muren kommer op.
Først ville Skjold Hansen bygge i 3 etager.
Ligesom Skjern...
Nå, I har fundet ud af det.
Jeg må også have noget at skylle sherryen efter med.
Fik du sherry?
Ja.
- Hvordan gik det? - Det gik.
- Alt ordner sig. - Det er op til dig selv nu.
Hvilket?
Det var pænt af dig.
Vi talte om haven... Vi har taget erantis ind.
Ja, minsandten.
Og byggeriet ser vi jo næsten ikke, de 2 etager.
- Nu bliver det 3. - 3..?
Det var den pris, Skjold Hansen forlangte.
For hvad, Hans Christian?
For en tjeneste, han skulle gøre Jørgen.
Tjener, må vi bede om smørrebrødssedlen.
Så gerne.
Det var pænt af dig at invitere.
Nu kan jeg gøre gengæld.
Jeg troede ikke, du ville sætte dine ben her.
Bare én gang som gæst.
Værsgo.
De er måske så venlig at skifte dugen.
Sådan går det op og ned, Boldt.
Jeg giver likør. Ved du, hvad der er sket?
De ting, jeg arvede fra hr. Schwann...
Jeg var nødt til at køre det på auktion.
Manden, der vurderede sagde, at et af billederne var malet af...
- Jens Juel? - Det navn har jeg hørt.
Han er død, men billedet er mange penge værd.
Nu skal det på auktion i København.
Min gode mand...
Der er dækket til 'Dagens middag'.
'Kødrand og æblegrød'. Jeg spiser ikke kødrand.
'Dagens ret' kan pensionærerne ikke lave om på.
Må jeg byde den herre på en gang stribet flæsk?
Hvorfor, om jeg tør spørge?
Til minde om de striber, De anbragte på mig i skolen.
Værsgo.
- Kødrand. - Og?
- En kande vand. - Af kommunens...Så gerne.
Boldt, en regning.
Han har været madkæreste hos frk. Mikkelsen fra 'den private'.
Likørerne betaler jeg.
Uden likører, med 10 %. 14,25.
De kan beholde det hele.
- Det var for flot, Inger. - Nu har han lært, hvem jeg er.
- Og så kommer jeg her ikke mere. - Ja, stolt er du, Inger.
- Skal du gå nu? - Jeg skal tage mål på konsulinden.
Skal hun også have en 'Spirella'?
- Ja, du skulle også prøve. - Synes du?
'Spirella' støtter og sætter det hele på plads.
Og nu får du jo penge.
Tak, Inger.
Fruen vil måske også læse Tidende?
Nej tak, jeg holder den hjemme.
Fruen er mig bekendt. Fru Vinter med danseskolen?
Jo, og De har haft Arnold i skolen.
Rigtigt, rigtigt. Arnold Vinter, udmærket elev.
- Det går ham også så godt. - Undskyld?
- Arnold klarer sig så godt. - Han har gået i en god skole.
- Må jeg låne fruen af min kande? - Jeg skulle ellers hjem.
Jeg kunne have lyst til at byde fruen en likør.
- Kunne De? - Hvis De tillader.
- Tjener! - Det er venligt af Dem.
Frisk kaffe og 2 'dom'.
Nu er frisørinden der.
Vi skal først være i Borgerforeningen kl. halv syv.
Nå, vis hende bare op.
Det er ikke, som da fru Erna kom selv.
At du kan få nogen til at komme...
Når fester holdes om søndagen... Hvad skal man ellers gøre?
Som jeg, ordne det selv.
Du skal ikke til bal i Borgerforeningen.
Nej, jeg skal spille til 5-forestillingen i Vor Frue.
Tænk, hvis provst Mejer hørte dig.
Han hører ikke, hvad andre siger. Han hører helst sig selv.
Ja, og en lille smule frem her.
Det er nydeligt, lille frøken.
- Nu er det vel frue? - Nej.
- Skulle De ikke giftes? - Ikke mere.
De har været forlovet i mange år?
Jeg er så dårlig.
- Men lille frk. Hansen dog. - Hvis jeg må...
Undskyld.
Har De spist noget, De ikke kan tåle?
- Hvis det endda bare var det. - Har De ondt, frk. Hansen?
Jeg skal have en lille.
- Så skal De vel giftes? - Han vil ikke have mig.
Når De skal have et barn sammen?
Det skete, efter han havde slået op.
- Hvem da? - Med ham...i porten.
- I porten? Hvad siger han? - Han véd det ikke.
- Han vil ikke vide af mig. - Sig det bare til ham.
Så slemme er mænd heller ikke.
- Han vil ikke tale med mig. - Skriv og fortæl ham det.
- Tror De? - Ja, så bliver han da glad.
Tør nu øjnene.
Gå ned i køkkenet hos Laura og få en kop te.
Og stave kan hun ikke. Det kan vel ikke være dig?
I porten... Sig, det ikke er dig.
- Det kan jeg vel ikke? - Det har hun gjort med vilje.
- Hvad skal jeg svare? - Svar ikke noget endnu.
Hun kan gå til politiet. Hvad vil Skjern tænke?
Åh ja, hr. Skjern.
- Hvad kan vi gøre? - Jeg har jo de penge for billedet.
- Hvem er det? - En gæst...Gå nu.
Goddag, lærer Andersen. Kom indenfor.
- Fru Violet... - Mange tak.
- De kender da Arnold. - Goddag, lærer Andersen.
- Han var både flink og dygtig. - Det er han stadig.
- Skal De ikke hjem, fru Violet? - Jeg har en samtale, frk. Møhge.
Nå, så farvel.
Hvor er Arnold? Jeg troede, han var her.
Den statelige hr. Andersen venter på Dem derude.
Sig, om han vil vente i restauranten.
Værsgo.
- Godaften. - Godaften...Værsgo.
Skal vi ikke vente med kaffen, til børnene kommer fra dans...
- For resten... - Nå, dér er den.
Jørgen Varnæs afleverede den.
Han var i Skælskør for at ordne papirerne.
- Nu hedder det Skjerns Magasiner. - 1-2, mange.
Netop.
Jeg tænkte på...
Hvis Arnold skal have den stilling, -
- så bliver der brug for mig i forretningen.
- Du køber da stadig ind? - Jeg savner det daglige, Mads.
- Kunderne og hylderne... - Du skal ikke lægge på plads.
- Men... - Men hvad?
Arnold får brug for mig ved overgangen.
Så kan du være mig, mens jeg er væk.
Han vil aldrig gifte sig med Dem. Tag mod tilbudet.
Hvorfor må jeg ikke spørge ham selv?
Så trækker jeg mit tilbud tilbage.
Det er et nydeligt sted og diskret.
Og når barnet er bortadopteret, så kan De åbne Deres egen salon.
Hvor kan De foreslå det?
Jeg ved, hvor svært det er at være ene med et barn.
De blev ikke svigtet af Arnolds far.
Nej, han døde. Men det var svært alligevel.
Inden længe kan alle se det. Går De..?
Jeg må da have lov til at tale med min mor.
- Er det dig? - Jeg må tale med dig.
- Kan det ikke vente? - Nej.
- Vi kan ikke tale her. - I parken.
Men Betty og drengen har I jo boende.
Din søster fik heller ikke sådan et tilbud.
- Hvor kan du? - Du har en god plads.
Du har selv fem børn.
Jeg fik også den første ved en fejltagelse.
Mig?
Og så fik jeg Hansen og de næste fire.
Se på mig. Er det dét liv, du vil have?
Og børnene... Selv om jeg har slæbt som en hest.
Hvad er der blevet ud af dem?
Men jeg har troet, du ville få egen salon.
- Jamen mor, mener du..? - Ja.
Ja, når du skal have den med sådan et skvat.
2. og 3. vindue må pyntes om.
Hr. Vinter. Chefen vil tale med Dem.
Kom ind.
Sæt Dem ned, hr. Vinter.
Vi har talt om, at jeg kunne bruge Dem på andet hold.
Ja, før jul.
Nu kan jeg fortælle, hvad det drejer sig om.
- Overretssagfører Varnæs... - Ja, det talte vi også om.
Gjorde vi?
I forbindelse med overretssagførerens 'juleferie'.
Nå, den...Overretssagføreren har andre opgaver nu.
Det har jeg forstået.
Blandt dem er købet af første skud på denne butiks stamme.
I dette lille hus i Skælskør vil vi åbne en filial, -
- som forhåbentlig vil vokse sig lige så stor som denne.
Og De har været med fra starten.
De skal være bestyrer af butikken i Skælskør.
- Jeg? - Jeg har stor tillid til Dem.
Her over butikken bliver der en lille lejlighed.
Den får De selvfølgelig.
Ja tak, hr. Skjern. Hvornår skal det så være?
Arkitekten har sat håndværkerne i gang.
Jeg tager med derned for at sætte butikken i gang.
Ja tak, hr. Skjern.
Jeg skal til København, ind på klædefabrikken.
Skulle fabrikken ikke have ny direktør?
Jo, vi har fundet en dygtig mand.
- Hr. Vinter... - Hvad er der nu?
Deres mor venter. Nu er hr. Vinter her.
Hun tager imod det 'diskrete ophold'.
Jeg er lettet. Det er du vel også?
Du var inde hos chefen. Er der afgjort noget?
Ja.
Så skal du være direktør inde i København!
- Ikke så højt, mor. - Alle får det jo at vide...
Jeg skal være bestyrer i en butik i Skælskør.
- Telefonnummeret er dér. - Mon du får stolen igen?
Det varer kun et par dage. Farvel.
- Held og lykke, Arnold. - Tak, fru Skjern.
Gudrun...
Hvis der bliver travlhed, så kald mig ud.
- Mor lovede at følge mig. - Hun er ikke færdig med arbejdet.
- Vi skal jo leve. - Ja, navnlig du.
Jeg kan ikke gøre for, at jeg ikke kan få noget.
Får du ikke rigeligt?
- Hvad nu? - Jeg skal bare købe noget.
Fruen må hellere komme.
Det er den lille damefrisør. Hun er ved at smadre forretningen.
Hvad er der dog sket?
Hun har altid været meget hidsig.
De kan godt slippe hende.
- Skal vi ringe til politiet? - Nej.
Hun skal få en ordentlig omgang.
- Jeg vil tale med Dem. - Hun skal nå et tog.
Hun kan ikke rejse sådan.
Hvis De ikke har tid, så kan De bare sætte det dér.
- Det ser godt ud. - Ja.
Det ser også ud til at gå godt i Skælskør.
Ja, vi blev færdige før skiftedagen.
Det er også en pæn butik og en pæn lille lejlighed.
- Hvor véd du det fra? - Jeg var der i dag.
Der var noget, jeg skulle spørge hr. Vinter om.
Og det var?
Om han havde husket at få det hele med fra Korsbæk.
Der var faktisk noget, han havde glemt.
- Men nu skal han giftes. - Giftes?
Du vidste måske ikke, han var forlovet?
Eller gjorde du?